Tanaka-san!
En historie som min burde aldri fortelles.
For min verden er like forbudt som den er ømfintlig.
Uten sine gåter, kan den ikke overleve.
Jeg ble absolutt ikke født til et liv som geisha.
Som så mye i mitt merkelige liv, -
- ble jeg tatt av strømmen.
Første gang jeg visste at mor var syk, -
- var da far kastet fisken tilbake i havet.
Den kvelden gikk vi sultne til sengs.
For at vi skulle forstå tomhet, sa far.
Mor sa alltid at min søster Satsu var som treverk.
Like jordbundet som et sakura-tre.
Men hun sa at jeg var som vann.
Vann kan trenge seg fram, selv gjennom stein.
Blir det fanget, finner vannet en ny vei.
Stans her.
Er dette pikene fra Tanaka?
Ja. Søstre, fra Yoroido.
Denne, kanskje. Ikke den andre.
Nei! Chiyo!
Satsu!
Vis respekt for Mor.
Du må ikke snakke. Jeg svarer for deg.
Knel.
Senk hodet. Se aldri på ansiktet hennes.
- Hvor gammel er du? - Hun ble født i hanens år.
Bare ni år.
Hvor er søsteren min?
La meg se øynene dine.
Se på meg.
For mye vann.
Men Okasan, litt vann er en god beskyttelse mot ild.
Så okiyaen ikke brenner, og du mister alle kimonoene.
Landsens piker.
For sent å sende henne tilbake.
Gå.
Gresskar, sørg for at hun er taus. Mor er nede.
Slipp meg ut!
- Hold opp. - Slipp meg ut!
Mor hører deg. Hun har en bambuskjepp.
Jeg vil ha søsteren min! Satsu!
Jeg gråt også i begynnelsen.
Det er lettere hvis du bare glemmer alt-
- som hendte før du kom til okiyaen.
Hvis du imponerer Mor, og gjør alt hun sier, -
- sender hun deg på skole for å bli geisha.
Bli hva?
Geisha. Slik som Hatsumomo.
Da får du drikke sake, og sove til 12.
Hvor er søsteren min?
Antagelig i en annen okiya i hanamachien.
Familien din solgte deg hit.
Du bor her nå.
Utendørs bruker du disse.
Innendørs... disse.
Vi viser ikke våre nakne føtter, slik apene gjør.
Det er ikke hud vi selger her.
Dette er et geisha-hus.
Husk at du alltid skal ære denne okiya.
Du lytter, du lærer.
Nå skal du arbeide.
Vær stille. Hatsumomo sover.
Når kan jeg gå ut?
Utenfor okiyaen? Du kan ikke! Det er ikke tillatt.
Hvordan finner jeg Satsu?
Du kan ikke bare gå til hvert hus i hanamachien.
Vet du hvor mange det er?
Se.
Strammere!
Chiyo-chan.
Kom. For to netter siden måtte Hatsumomo bli i tehuset til daggry.
Det var det hun sa til Mor. Men hun var her med en mann.
Vær stille!
Så dette er den nye.
Synd at hun fremdeles stinker av fisk.
Hold deg utenfor rommet mitt.
Fingrene dine lukter.
Du får ikke ta på tingene mine.
Mor finner seg bare i Hatsumomo-
- fordi hun tjener mange penger.
Glem aldri:
Det er Hatsumomo som betaler for maten din.
Klærne du har på deg.
Da hun var 20,-
- hadde hun allerede tjent tilbake kjøpsprisen sin.
Ekstraordinært.
Siden har hun vært berømt i hanamachien.
Er disse hennes?
Langt ifra. De tilhører okiyaen.
En slik kimono, av Tatsumura-silke, -
- ville det ta et helt liv å få råd til.
En geisha trenger en elegant garderobe, -
- akkurat som en kunstner trenger blekk.
Er hun ikke ordentlig kledd, er hun ingen sann geisha.
Ingen har fortalt hva en geisha er.
Det finner du snart ut.
Jeg har en nyhet til deg, barn.
Mor har bestemt at du skal begynne på skolen.
Du skal bli en geisha.
Chiyo! Gresskar!
Skynd dere! Ikke kom for sent!
Dere kommer for sent.
Løp!
Denne veien!
Gresskar!
Jeg løper min vei! Jeg skal finne Satsu!
Chiyo-chan, ikke gjør det!
Du ødelegger mulighetene dine, og mine!
Vær så snill å bli hos meg.
Blekksprut. Kom!
Se etter navnet hennes senere!
Dere er sent ute!
Chiyo! Hvor er Bestemors mat?
Hvor har du vært?
Det er iskaldt!
Lukk vinduet!
Millioner er arbeidsløse og på randen av hungersnød.
Tyske banker fortsetter å lide på grunn av inflasjon.
Tyskland lider også under byrden-
- med å betale krigserstatning.
Chiyo! Skynd deg hit!
Hatsumomo er i badehuset. Rydd opp.
- Hun sa at jeg ikke får... - Hatsumomo driver ikke okiyaen.
Den japanske keiser sender hær-instruktører til Mandsjuria.
Nei, se hvem som er på rommet mitt.
Tok du på denne?
Jeg synes jeg hører generalen.
"Hatsumomo, du pleide å dufte sjasmin.
Hva er denne nye parfymen? Fugu-fisk?"
Du skal aldri røre tingene mine, sa jeg. Forstår du ikke hvorfor?
Fordi generalen vil si "Hatsumomo, du stinker."
Du lukter iallfall ikke så ille som søsteren din.
Hun var her. Hun kom og lette etter deg.
Var det galt av meg å be henne gå?
Si meg hvor hun er!
Bare hvis du sverger troskap til meg.
Ja?
Kom deg ut.
Hysj! Du vekker hele huset.
Storesøsteren din er tørst, jeg også. Hent øl til oss.
Jeg er ikke i humør til øl.
Jeg vet hva du er i humør til, og han heter Koichi.
Hva sa du, Korin?
Tilgi meg, jeg glemte det.
Du er bare sjalu fordi noen er glad i meg.
Gjett hvem denne tilhører?
En geisha som begjæres så høyt, -
- burde passe godt på klærne sine.
Er den Mamehas?
- Hvordan fikk du den? - Jeg bestakk piken hennes.
- Der. - Jeg kan ikke.
Gi den til henne.
Pene Chiyo, kom hit.
Lille Chiyo, det er på tide at du øver på kalligrafien.
Der.
Husk at du sverget troskap til meg.
Ikke la noen se deg.
Gå!
Den store Mameha får en lærepenge.
Kom.
Tyvaktige rotte!
Den kimonoen var verdt mer enn du er!
Forsiktig! Det skader deg mer enn henne!
La meg gjøre det.
Knel!
Hva har du gjort mot Hatsumomo?
Ingen ting! Jeg sverger!
Hennes kimono-lureri vil koste deg dyrt.
Hva du enn har gjort for å ergre henne, bør du stanse nå.
Ligg på magen!
Jeg slår deg hardt, slik at Mor ikke slår deg hardere.
Jeg sa at du ikke skulle la noen se deg.
Jeg har holdt løftet mitt.
Si meg hvor hun er.
Hun er i neste hanamachi, i et hus som heter Tatsuyo.
I gledesdistriktet.
Tro meg, lille Chiyo. Du vil finne henne.
Tatsuyo?
Satsu!
Satsu fra Yoroido!
Satsu!
Chiyo-chan!
- Hvorfor kom du ikke før? - Jeg har prøvd!
Jeg var i din okiya for lenge siden! De sendte meg bort!
Jeg visste det ikke!
Jeg har savnet deg slik!
Vi reiser. I natt!
Vi trenger penger. I morgen tidlig kan jeg stjele.
- Nei, i natt! - I morgen!
Møt meg på Sasame-broen så snart det er mørkt.
Nå må jeg gå. Skynd deg, før noen oppdager oss.
Tenk om jeg ikke slipper unna?
Du må, det er vår eneste sjanse.
Jeg kan aldri komme tilbake hit.
Jeg har ventet så lenge jeg kunne. Gå!
Hva gjør hun her? Hun har sett oss.
Dumme pike. Hvorfor kom du tilbake?
Du hadde sjansen til å flykte!
Inn hit!
Vær så snill, Koichi.
Vi sniker oss rundt som forbrytere.
Det er nedverdigende.
Hva står på?
Koichi.
Hvem er det?
Gå!
Vis ansiktet ditt.
Se, Okasan! Jeg grep henne i tyveri!
Hun skulle flykte med sin søster, horen!
Din lille tyv!
Nei! Hun lyver!
- Etter alt vi har gjort for henne! - Jeg så henne med en mann! Der!
Han heter Koichi!
Hold munn! Vi burde kaste henne ut!
Hold armene hennes.
Du får aldri se ham mer.
Hva er det du tror? At en geisha er fri til å elske?
Aldri!
Lås porten!
Ingen forlater denne okiyaen.
Dr. Moro er veldig dyr.
Du legger deg opp litt av en gjeld.
Ødelagt kimono, -
- geishaskole, -
- ris og syltede grønnsaker, togbillett, herr Bekku.
Alt dette på toppen av det jeg betalte herr Tanaka.
Og for hva?
Nå hører jeg at din søster har rømt.
Hun ventet ikke på deg. Nå kan hun aldri komme tilbake.
Du må glemme at du har hatt en søster.
Vi er din eneste familie nå.
"Kjære Satsu og lille Chiyo.
Siden jeg selv en gang var et foreldreløst barn, -
- smerter det denne ydmyke person-
- å måtte si at 6 uker etter at dere fant et nytt liv i Miyako, -
- tok deres ærede mors lidelser slutt.
Bare noen få uker senere-
- forlot også deres ærede far denne verden.
Denne ydmyke person er sikker på-
- at begge deres ærede foreldre har funnet sine plasser i paradiset."
I tempelet-
- er et dikt som heter "Tap" hugget inn i en stein.
Diktet har tre ord.
Men dikteren har skrapt dem bort.
Man kan ikke lese "Tap".
Bare føle det.
Min mor og far hadde forlatt livet.
Jeg hørte aldri mer fra min søster.
Jeg hadde vanæret okiyaen, så Mor hadde andre planer for meg.
Jeg skulle betale gjelden, -
- år etter år etter år.
Ikke som geisha.
Som hennes slave.
Man kan ikke være ulykkelig en slik fin dag.
Har du falt?
Hvorfor er du så blyg?
Ikke skam deg over det. Alle snubler iblant.
Se den fortryllende damen i grønt.
Da hun bare var en maiko, falt hun en gang ut av tresandalene.
Det er sant.
Men se på henne nå. Så elegant.
Herr Formann, bør vi ikke gå? Det skal begynne.
Vi ser Vårdansen hvert år. Vi kan ta oss tid.
Hva heter du?
Ikke vær redd for å se på meg.
Liker du søt plomme, eller kirsebær?
Å spise, mener du?
Selv liker jeg søt plomme.
Kom.
Ingen får så mye vennlighet som vi bør her i verden.
Begge slag, takk.
Barna mine gleder seg til dette hver vår.
Nå er jeg også geisha.
Sannelig er du det.
Hvor fikk du så forbløffende øyne?
Mor ga meg dem.
Var ikke det gavmildt?
Slik du var mot meg.
Smil for meg.
Det er din gave til meg.
Dette betaler for middagen din.
Lov meg én ting:
Neste gang du faller, skal du ikke se lei ut.
Det er bedre.
I det øyeblikket-
- ble jeg forvandlet fra en pike med tom framtid-
- til en som hadde et mål.
Jeg så at å bli geisha-
- kunne være veien til noe annet:
En plass i hans verden.
Pengene Formannen ga meg, -
- var nok til fisk og ris i en måned.
Men jeg ga dem tilbake i bønn, -
- og beholdt bare lommetørklet hans.
Jeg ba om at jeg en dag skulle få bli geisha.
Og så, på et eller annet vis, få møte ham igjen.
Krigsministeriet kunngjør en nyhet:
En stor seier for vår venn Adolf Hitler.
I dag krevde Hitler selvstyre-
- for tyskere i Østerrike.
Hitlers ønske om lebensraum...
Chiyo-chan, jeg finner ikke kammen min!
Gresskar, du må gå.
Jeg har funnet den. Arigato, Chiyo.
Jeg fikk ikke sove i natt. Jeg bekymret meg for det dumme håret.
Er jeg skjev?
Du er vakker.
Med håret slik, -
- ser du mer enn noen gang ut som et gresskar.
Ikke stikk halsen fram, som en skilpadde.
Er hun ikke klar? Vi kommer for sent.
Stakkars Gresskar. Det er hennes debut, men alle vil se på deg.
- Skynd deg. - Denne gangen-
- må du stemme shamisen før du spiller.
Når du dummer deg ut, får din storesøster skylden.
Ikke gråt, sminken vil renne.
Gresskar!
Vinteren da jeg ble 15, så jeg Formannen igjen.
Men det var ikke den eneste overraskelsen skjebnen brakte.
Med snøen kom en meget uventet besøkende.
Hva vil hun her?
Lukk opp porten!
Din elskede Bestemor er borte, -
- du trenger ingen pike lenger.
Jeg ville aldri tvile på den store Mamehas ord, -
- men du kunne velge hvem som helst i hanamachien.
Du smigrer meg.
Jeg ville gitt deg Gresskar, om hun ikke var bundet til Hatsumomo.
Jeg ville aldri drømme om å spørre.
Dessuten kan jeg alltids selge Chiyo til fru Tatsuyo.
Med din sans for skjønnhet og talent, -
- ser du sikkert hvor bortkastet det ville være.
Var du ikke den godhjertede geisha som jeg vet at du er, -
- kunne jeg tro at du smir renker mot Hatsumomo.
Da er jeg takknemlig, fru Nitta, for at ditt sinn ikke er mistenksomt.
Kanskje du kan vekke min interesse-
- med ditt tilbud.
Jeg dekker Chiyos skolegang, og alle utgifter, -
- til etter hennes debut.
Nå er jeg overbevist om at du erter meg.
Jeg kunne ikke vært mer oppriktig.
Har ikke Chiyo betalt sin gjeld etter 6 måneder...
Umulig! For lite tid.
...betaler jeg deg dobbelt.
Hva?
Ingen geisha kunne noen gang...
Du motsetter deg sikkert ikke én triviell betingelse.
Hva?
Hvis Chiyo betaler all gjeld innen fristen, -
- får du ingen del i hennes framtidige inntekter.
Det er for godt til å være sant. Mameha pønsker på noe.
Ikke for pengenes skyld, det er sikkert.
Det ryktes at hun er rik, siden statsministeren kjøpte hennes mizuage.
Jaså? Det er absurd at hun skulle merke seg Chiyo.
Det er kimonoen.
Hun husker at du ødela den.
- Nå vil hun ta hevn. - Merkelig bilde, ikke sant?
Hatsumomo som virvler fra tehus til tehus med vårt lille Gresskar.
Og Mameha med vår tjener.
Jeg er så langt bak, jeg tar deg aldri igjen.
Ikke vær redd, jeg hjelper deg.
Gresskar!
Du får aldri snakke til henne mer.
Nå er dere rivaler.
Gresskar...
Slik var den, denne ørlille kvinneverdenen.
Venn vendte seg mot venn.
Og nå kriget Miyakos to fremste geishaer om meg.
Hatsumomo holdt meg igjen.
Mameha kalte på meg, tilbød meg sjansen-
- til å bli en av de elegante kvinnene jeg hadde sett på broen.
Svevende i en silkekimono, med Formannen ved min side.
Chiyo er min nye protesjé.
Like skjønn som storesøsteren.
Og med øyne som regn.
Baronen er en spesiell mann for meg. Min danna.
Hvis du er heldig, får du også en beskytter.
Ikke knel. Du er ikke lenger en tjener.
Stå i lyset.
Jeg ser vann i deg.
Misliker du det?
Vann er mektig.
Det kan vaske vekk jord, slokke ild, ødelegge jern.
Men du har ikke brukt denne styrken, har du vel?
Angående kimonoen din...
Du kan be om tilgivelse, om du vil.
Et fullkomment bukk, -
- for en grisebonde.
Ikke bøy hodet. Fingertuppene sammen.
Albuene inn. Ingen vekt på hendene.
Ja.
Hva kimonoen angår: Jeg er ingen idiot.
Hatsumomo tåler ikke konkurranse.
Er hun sjalu på deg?
Ikke på meg, er jeg redd.
På en som er nærmere.
Reis deg.
Ikke som en hest.
La foten gli fram.
Riktig. Gå.
Som en strålende geisha.
Si meg, snakker fru Nitta noen gang om framtiden?
Ikke til meg.
Hun vil snart måtte velge en arving.
En av hennes egne geishaer.
Merkelig at hun ikke har adoptert Hatsumomo.
Det ville være som å slippe tigeren ut av buret.
Du har talent for å uttrykke deg.
Hvis fru Nitta adopterer Gresskar, -
- er det knapt noen trussel.
Men en ung pike med øyne som regn...
Fru Nitta ville aldri velge meg.
Tvert imot. Det er vårt mål.
- Er det? - Selvsagt.
Arver ikke du okiyaen, har tigeren oss alle i sin makt.
Vann har alltid hastverk.
Kanskje det er like godt.
Vi har ingen tid å miste.
Vi må forvandle deg.
Det som tar årevis, må du lære på noen måneder.
Jeg underholder baronen.
Som mange klienter, er han fanget i et arrangert ekteskap.
I tehuset, når han i stedet søker mitt selskap, -
- belønner jeg ham slik:
Med et glimt av håndleddet mitt.
Å se dette ærbare gløttet av naken hud...
Det gir ham glede.
Eller når du setter deg:
I et kort øyeblikk presser du benet mot hans.
Alltid ved en tilfeldighet, selvsagt.
Mameha, når velger en geisha sin danna?
Jeg er redd det er omvendt.
Konsentrer deg om å lære.
Musikk, konversasjonens kunst.
Det er beste måte å tiltrekke en danna på.
På føttene, ikke på ryggen.
Husk at geishaer ikke er kurtisaner.
Og vi er ikke hustruer.
Vi selger våre ferdigheter, ikke våre kropper.
Vi skaper en annen, hemmelig verden.
Et sted av ren skjønnhet.
Ordet "geisha" betyr "kunstner".
Å være geisha, er å bli bedømt som et bevegelig kunstverk.
For oss eksisterer smerte og skjønnhet side ved side.
Dine føtter vil lide, dine fingre vil blø.
Selv å sitte og å sove vil være smertefullt.
Du kan ikke kalle deg geisha-
- før du kan stanse en mann med ett blikk.
Det kan ingen.
Velg noen for meg.
Den grå hatten.
Velg noen for meg, Onei-san.
Gutten på sykkelen. Med ett blikk.
Du er klar.
Skynd deg!
Du tjener ikke penger ved å glane på deg selv.
For hell!
Dette binder oss for alltid sammen som søstre.
I dag forlater du barndommen, og glemmer ditt navn.
Fra i dag av skal du være kjent som-
- "Sayuri."
Da Mameha ga meg mitt nye navn, -
- følte jeg lille Chiyo forsvinne bak en hvit maske med røde lepper.
Nå var jeg en maiko.
En geisha-lærling.
Fra det øyeblikket av, sa jeg til meg selv:
"Når jeg lager te, når jeg skjenker sake, -
- når jeg danser, når jeg binder min obi, -
- gjør jeg det for Formannen.
Inntil han finner meg.
Inntil jeg er hans."
Klar?
Takk.
Venner, -
- vi har den fornøyelse å være vitne til debuten til en ny maiko.
Jeg husker de øynene.
Hva var hennes navn?
Sayuri.
Hun er målbevisst.
Var det en dråpe te i kannen, ville Sayuri fått den ut.
Ikke ert henne, Baron. Det er aller første gang.
For en vakker dans. Ikke sant, Gresskar?
Viftene er så hypnotiske-
- at man ikke legger merke til føttene.
- Hva heter hun? - Hennes navn er Sayuri.
Sayuri? Navnet er like søtt som hun er.
Nå for tiden-
- kan selv en simpel tjenestepike kalle seg geisha.
Så det er hyggelig å se slik en oppriktig, ung maiko. Ikke sant?
Jo.
Du vil sikkert takke Hatsumomo-
- for de elskverdige komplimentene.
Det er så mye jeg gjerne vil si til Hatsumomo.
Iblant er taushet den klokeste bemerkning.
Intet råd er bedre å følge enn ens eget.
Sayuri.
- Jeg var selv maiko en gang. - Selvsagt.
Men det er så lenge, -
- lenge, lenge, lenge siden.
Jeg skal ødelegge deg.
Hun kan ødelegge deg. Hun vil spre rykter, -
- følge deg fra tehus til tehus, stjele klienter.
For at Gresskar skal bli adoptert.
- Hva kan vi gjøre? - Vi må være klokere.
Finne et sted hun ikke kan nå, -
- hvor du kan øve ferdigheter uten innblanding.
- Din første sumokamp. - Hva?
I dag treffer du Iwamura Ken.
Sjef for Iwamura Elektriske i Osaka.
Min klient i mange år.
Vi skal underholde ham og hans partner, Nobu.
Nobu kan bli en utfordring.
Han liker ikke geishaer.
Vær oppmerksom, jeg gjør resten.
Formann Iwamura. Direktør Nobu.
Dette er min yngre søster, Sayuri.
Nobu-san.
Såret i Mandsjuria. Krigshelt.
Sayuri, er dette din første kamp?
Nobu-san må instruere deg, jeg ser ikke forskjell på dem.
Diplomatisk sagt. Formannen hater sumo.
Ser du vårt bidrag?
Vi temmer vannets kraft, -
- for å gi små landsbyer elektrisitet.
- Det sto i avisene, ikke sant? - Med bilde av Formannen.
Du kompenserer for alle mine lyter, ikke sant?
Tør jeg spørre hvordan man temmer vannets kraft?
Du bør aldri be en ingeniør forklare noe, for han vil...
La piken se sumo.
Hatsumomo, den slangen. Raskt, vis Nobu oppmerksomhet.
Men...
Hun finner ham frastøtende, ville aldri stjele ham.
Villed henne. Gå.
Kunne Nobu-san være så vennlig å forklare kampens regler?
Tre ting teller i livet: Sumo, forretninger og krig.
Forstår man én, forstår man alle.
Bryr en geisha seg om det?
Dere tilbringer tiden med strengespill og dans.
Jeg er ydmykt uenig.
Sumo er da en dans mellom giganter?
Forretninger er da en dans mellom firmaer?
Jeg vil gjerne kjenne til all slags dans.
De kaster salt for å rense ringen.
Den mannen er Miyagiyama. Japans største bryter.
Men han er så liten.
Bare sammenlignet med motstanderen.
Miyagiyama kan bruke hataki komi.
Hører du etter?
Ja.
Det er en bevegelse den minste bryteren bruker for-
- å få en større motstander ut av balanse.
Den kraftigste seirer ikke alltid.
Se. Der.
I øynene hans.
Jeg er redd vi må gå.
- Allerede? - Ikke ennå, jeg vil at hun skal se.
Det er hataki komi!
Jeg ser hvorfor du liker sumo.
Man kan ikke dømme en manns kraft etter utseendet.
Mameha.
Du kan ta henne med igjen.
Jeg gjennomsøkte avisene etter bilder av Formannen.
Hva som helst, for å bevare stunden vi hadde sammen.
En stund som ble stjålet-
- da jeg måtte vende min oppmerksomhet mot Nobu.
I det øyeblikket endret verden seg.
Men ikke min besluttsomhet.
Jeg ga et hemmelig løfte.
Sammen med bildet av ham ville jeg låse ned hjertet mitt, -
- og spare det til ham.
Kom inn.
I dag skal vi gi Hatsumomo et effektivt slag.
- Hvordan? - Vi møter Nobu-san-
- i Tsunashima restaurant.
Men først besøker vi doktor Krabbe.
- Doktor Krabbe? - Et kjælenavn-
- han har opparbeidet gjennom årene.
Ligg stille.
Jeg har en tanke. En plan.
Skjær i benet, der merket er.
- Hva? - Ellers gjør jeg det.
Er du blitt gal?
Stoler du på meg, eller ikke?
Nå?
Gjør det.
Uforsiktig med sysaksen?
Gjennom en vakker kimono. Så synd.
Det blir ikke arr?
Sayuri er en spesiell pike, på et spesielt tidspunkt i livet.
Med slike øyne må du være svært verdifull.
Et rent kutt.
Jeg lover at det ikke blir noe arr.
Men det er best at jeg foreskriver noe antiseptisk.
Når ens ærede søster sier "skjær deg i benet", gjør man det.
Sier hun "følg meg", gjør man det.
Mitt liv var blitt til et spill, -
- og bare hun kjente reglene.
Ekubo. Velg øyeblikket, og gi den diskret til Nobu.
Han vet hva det betyr.
- Vi har ventet på dere. - Tilgi oss, Nobu-san.
Formannen mener at jeg bør nyte livet mer.
Musikk, teater.
Hva synes du?
Det er nytteløst å dytte en vogn sidelengs.
Man ønsker ikke at Nobu-san er en annen enn Nobu-san.
Jeg er så enig.
Jeg skylder denne mannen alt.
Han er for raus, som vanlig.
Antagelig.
En pyntegjenstand.
Jeg fant den for noen dager siden.
Nobu-san, jeg ante ikke at du var så sentimental.
Det er min nye side.
Min mor...
Min mor pleide å bære noe lignende.
Liker du den ikke?
Tilgi meg. Jeg har aldri før fått en gave.
For en vakker kam.
Dette er et gledens øyeblikk, Sayuri.
Endelig får du det du fortjener.
Så vakkert.
Vil dere unnskylde oss?
Vi har en annen avtale.
Mange, faktisk.
Gresskar.
Du er svært vennlig.
Gi denne til doktor Krabbe.
- Vær så snill, Mameha. - Er du urolig?
Jeg vil stole på deg. Men du må si hva som foregår.
Jeg trygger din framtid.
Fortell hvordan. Jeg ber deg.
Jeg prøver å arrangere en budkrig.
- Om hva? - Din mest verdifulle attributt.
- Og hva er det? - Din mizuage.
Fortalte Mor deg noen gang om ålen i hulen?
En gang iblant-
- liker en manns ål å besøke en kvinnes hule.
- Jeg vet det. - Gjør du?
Jeg bor sammen med Hatsumomo.
Din hule er urørt. Menn liker det.
Det kaller vi mizuage.
For å bli en full geisha, må du selge den til høyeste budgiver.
Solgte du din?
For den høyeste sum som er betalt. 10000 yen.
Jeg løste meg fra all gjeld.
Det samme skal du.
Når du gir riskaken til doktor Krabbe, -
- er det et tegn på at din mizuage er klar til å selges.
Doktoren ønsker ikke å se deg i aften.
Eller noen aften.
Gresskar, gikk Hatsumomo til doktor Krabbe?
Jeg må gå, Chiyo-chan.
- Hun gjorde det? - Jeg vet ikke.
Du følger henne steg for steg.
Skulle jeg forråde storesøster?
Har hun gjort deg ond også?
Den Gresskar jeg kjente, sa sannheten.
Sannheten.
Vi gikk til doktor Krabbe i aften.
Jeg satt utenfor, men jeg hørte dem.
Hatsumomo sa:
"Jeg bor i Sayuris okiya.
Vet du at hun tar menn med hjem?"
"Nei", sa han.
"Simple sjømenn og fiskere."
Doktoren så uvel ut, som om han ikke ville høre.
Men hun fortsatte.
Hatsumomo sa:
"Har jeg sagt mer enn du ønsker å vite?"
Jeg er så lei meg. Jeg ville si noe, -
- men hvordan kunne jeg gjøre det, Chiyo-chan?
Er jeg virkelig slik som hun er?
Naturligvis ikke.
Er Mameha-san også ond?
Nei. Hun er så snill mot meg.
Men iblant er jeg redd for at hun fjerner meg fra det jeg vil ha.
Den mannen, Nobu.
Liker du ham virkelig?
- Nei. - Jeg tenkte meg det.
Er det en annen du liker?
Ikke vær bekymret for meg. Jeg klarer meg godt.
Mer enn godt.
Mor vil adoptere meg, -
- så min drøm om å ha et sted å leve resten av livet, kan bli oppfylt.
Jeg må gå.
Vi kan fremdeles vinne.
Hvordan? Hatsumomo har satt ham opp mot meg.
Glem ham. Det fins mange andre.
Formannen har vært snill.
Han og Nobu er forretningspartnere.
De ville aldri by imot hverandre.
Vi må utvide letingen.
Tenk deg en kveld i Miyako, der hundrevis av menn på ett sted-
- vil by for deg. - Hva mener du?
Der du er alles drøm.
Hanamachiens mest berømte geisha.
- Men jeg er ikke det. - Du blir det.
Hvem er ansvarlig for dette?
Spør Mameha.
Jeg spør deg, Okasan.
Hvorfor får Sayuri føre an?
Det er din egen feil. Du burde øve mer.
Hva gjorde Mameha?
Snakket hun med regissøren i enerom?
Ikke alle geishaer benytter seg av slik valuta.
Jeg ser fram til opptredenen din.
Du vet at jeg elsker å se deg danse, Chiyo.
Alle er kommet.
Baronen, Nobu-san, -
- vår kjære Hatsumomo og hennes sirlige General.
Noen andre?
Til og med din gamle venn, doktor Krabbe.
Tenk om jeg danser dårlig?
Tenk om jeg skjemmer meg ut, og ingen vil...
Du vil være strålende.
Tiden er inne.
Sayuri, du husker doktoren.
Jeg håper opptredenen gledet deg.
Du danser med stor innlevelse.
Jeg takker ydmykt.
Du har visst vekket doktorens interesse igjen.
Jeg er dypt takknemlig.
- Hvis du har hørt sladder... - Ja?
...da håper jeg du følger ditt eget råd.
Hvilket råd er det?
Søk en annens skjønn.
Formann!
Sayuris opptreden var lidenskapelig, ikke sant?
Det var den.
Har du invitert Formannen til min eiendom i helgen?
Min årlige blomsterbeskuelse.
Jeg sa jo at jeg ikke kan. Jeg har en viktig avtale.
For å ta deg av et lite uhell?
Eller var det en uanstendig hemmelighet?
Ville ikke Sayuri ta seg strålende ut-
- blant blomstene på eiendommen din?
Jo, svært pen. Du må sende henne.
Med anstand, selvsagt.
Herr Bekku ville sikkert være så elskverdig.
En god ide, Baron Men Sayuri må på teateret.
Mameha, jeg venter å se henne.
Nobu, kommer du lørdag?
Så langt for å se et kirsebærtre? Det overlater jeg til Formannen.
Du var strålende. Unnskyld meg.
Hvis du helst ikke vil dit...
Jeg vil det svært gjerne.
Vær på vakt hele tiden.
Hatsumomo har en grunn til å ville ha deg dit.
Tro meg, jeg kjenner min Baron.
Han er svak for vakre kvinner.
Nå er du den mest feirede geisha i Miyako.
Og den mest ettertraktede.
Tilgi meg. Sayuri.
Selv kirsebærblomstene misunner henne i dag.
Det er noe jeg lenge har ønsket å si deg.
Jeg vil gjerne...
...takke for din oppmerksomhet mot Nobu-san.
Nobu kan være en vanskelig mann. Så streng.
Han hater selskaper, drikker sake med måte.
Og han forakter geishaer.
Men han-
- liker deg.
Siden du beundrer ham, respekterer jeg ham mer.
Han vil aldri si det selv, han er for beskjeden.
Vi kjempet sammen i Mandsjuria.
Det var en eksplosjon.
Han beskyttet meg mot det verste.
Som du kan tenke deg, står jeg i stor gjeld til ham.
Nobu har lært meg mye.
Tålmodighet, blant annet.
Til gjengjeld har jeg forsøkt å lære ham noe.
Man må nyte livet mens man kan.
Kirsebærblomstenes lærdom.
Det er derfor Nobu liker deg.
Vi må ikke vente oss lykke, Sayuri.
Vi fortjener det ikke uten videre.
Når livet går godt, er det en plutselig gave.
Det kan ikke vare evig.
Sayuri.
Der er du. Jeg har en gave til deg.
Mameha ba meg vise deg kimonosamlingen min.
Den er berømt.
Min bestefar og far før meg samlet også kimonoer.
Jeg har gitt Mameha flere verdifulle kimonoer.
Jeg liker å gi vakre piker gaver.
Den er til deg.
Kom, se den på nært hold.
Er den ikke vakker?
Prøv den på.
Baronen er altfor snill.
Jeg prøver den gjerne sammen med Mameha når Baronen kommer tilbake.
Hvem vet når det blir?
Prøv den nå. Ikke vær sjenert.
Ikke vær bekymret.
Jeg er erfaren i å knyte obier. Og i å løse dem.
Vær så snill. Herr Bekku venter.
Bekku venter ikke på noen.
Vær så snill!
Stans!
Vær så snill!
Stans nå!
Sayuri, jeg vil bare se.
Ingen skade i det.
Enhver mann ville gjort det samme.
Jeg hørte et rykte.
Så uforsiktig.
- Du har spolert alle våre planer. - Jeg gjorde ingen ting.
Ikke krenk meg, jeg kjenner Baronen.
Han ga meg en kimono.
- Du solgte deg for en kimono. - Jeg solgte meg ikke!
I dag bys det for din mizuage.
Hva slags pris kan jeg håpe på, når ryktet går?
Han bare så på meg, Onei-san.
På mizuage- seremonien undersøkes du.
Hvis du er verdiløs...
Jeg er ikke verdiløs!
Jeg er ikke verdiløs.
Hvor lenge skal denne budgivingen vare?
Og hvem vil ha en plomme som noen allerede har tatt en bit av?
Hvor mye er det?
20 yen? 30?
Dette kan ikke stemme.
Du er sikkert enig i at jeg har vunnet veddemålet.
Sayuri har skapt historie.
Ingen mizuage er solgt for høyere pris. Ikke engang min.
15000 yen.
Utrolig.
Sayuri får selvsagt ikke noe av det.
Ikke du heller, Mameha. Alt går til denne okiyaen.
Alle de 15000 yen går til dette boet.
Jeg forstår ikke.
Boet som Sayuri vil arve, som min adoptivdatter.
- Hva? - Det våger du ikke.
Jeg kan gjøre hva jeg vil.
Men du lovte Gresskar okiyaen!
Se på henne. Hun er fremdeles en jomfru-maiko.
Kan du ikke adoptere begge?
Vær stille. Jeg er ingen idiot.
Gresskar ville være Hatsumomos marionett.
Hvor lang tid ville det ta før du kastet oss på gaten?
Jeg har gitt deg mitt liv.
Ja.
Din skamløshet.
Ditt reddsomme temperament.
Hvem har betalt for silken du er kledd i? For risen i bollen din?
For tobakken i pipen din? Hvem?
Ikke overdriv! Du har ikke engang hatt noen danna.
- Ikke si det. - Du valgte den verdiløse Koichi.
Som snek seg gjennom vinduet ditt sent om natten.
Ikke som en geisha.
Som en simpel prostituert.
Det er nok!
Dessuten er du i ferd med å bli gammel.
Men Sayuri?
Sayuri vil bli en legende.
Min kjære Okasan.
Vi får se...
...ikke sant?
Sayuri, rommet ditt er for lite.
Ta Hatsumomos.
Fra nå av er ditt navn Nitta Sayuri.
La meg gratulere dere begge.
Og deg.
Alt det som vi ville, fikk du til å skje. Takk.
Tør jeg spørre hvem?
Doktor Krabbe.
Var Nobu skuffet?
Nobu innla ikke bud. Det er imot hans store prinsipper.
Motbudet ble innlagt av Baronen.
Min Baron.
Vil du vite sannheten, Sayuri?
Hans bud var det høyeste.
Tilgi meg. Jeg lot doktor Krabbe vinne.
Jeg tror du forstår hvorfor.
Jeg sverger at jeg er uskyldig.
Selvsagt.
Ingen ville by så mye for noe han allerede hadde tatt.
Det var min egen feil. Jeg beskyttet deg ikke.
Dette øyeblikket skal du feire.
I natt brenner alle lys i hanamachien for deg.
Min datter.
Nå er du en fullkommen geisha.
Hva gjør du på rommet mitt?
Jeg kom for å gratulere deg.
Gå din vei.
Lille Chiyo.
Se hva jeg har funnet.
Forbokstavene hans. Så elegant.
Du har skjult din kjærlighet lenge.
Offeret som enhver geisha må gjøre.
Nei!
Er det ikke her du oppbevarer det? Ved hjertet?
Gi meg det!
Gi det tilbake!
Mor!
Gresskar! Mor!
Kimonoene, Sayuri!
Kimonoene! Gresskar!
Jeg kunne vært henne.
Nå er jeg dette husets geisha.
Jeg kunne vært henne.
Var vi så forskjellige?
Hun elsket en gang.
Hun håpet en gang.
Jeg stirret kanskje på min egen framtid.
Inntil den virkelige framtiden falt fra himmelen.
Stans.
Korin. Har du sett Sayuri?
Nei. Jeg vet ikke.
Formann!
De sender oss bort, men vil ikke si hvor.
Osaka. Dere må ikke reise, byen er et viktig fiendemål.
Finn sakene deres, raskt.
Nobu og jeg prøver å finne trygge steder for så mange av dere vi kan.
Ta dette.
Arbeidspapir. Hjelpepleier.
En venn av meg er kirurg.
Og Sayuri? Kan vi ikke reise sammen?
Ikke vær redd, hun vil bli tatt vare på.
Ta denne. Av sted!
Sayuri.
Sayuri! Kom.
Dette er Arima. Han tar deg med til fjellene.
Nobu har en venn der. En kimono-maker.
Stanser noen deg, viser du dem dette.
- Må jeg reise? - Det er fjernt. Du er trygg der.
Og du? Du sa at Osaka er farlig.
Fabrikken vår er der. Jeg har ikke noe valg.
Av sted!
Jeg uttrykker din takknemlighet overfor Nobu-san.
Et år uten nyheter.
Bortsett fra nyheter om død, nederlag, skam.
Rykter om byer som forsvinner i skyer av røk.
Så enda et år, -
- og enda ett, -
- inntil det gamle livet var et drømmeliv.
Var jeg noen gang en geisha?
Danset jeg-
- med en vifte?
Hvem ville holde en vifte nå, eller male leppene?
Enda et år.
Ingen ting.
Ris.
Arbeid. Ris.
Arbeid.
Ingen ting.
Sayuri!
En mann fra Osaka er kommet for å besøke deg!
Nobu-san.
General Tottori ble tatt til fange og dømt som krigsforbryter.
Baronen tapte formuen sin, og begikk selvmord.
Og okiyaen?
Herr Bekku er død, men de andre...
Tante og Mor?
Usårlige, som alltid.
Og Formannen?
Så bra som man kan vente.
Dette er alt som er igjen av fabrikkene våre.
Jeg er så lei meg, Nobu-san.
Vi vil bygge alt opp igjen, men vi trenger din hjelp.
Hva kan jeg gjøre?
Under alle fillene, -
- er du fremdeles Miyakos største geisha?
Hvis et tre er uten blader og grener, kan man ennå kalle det et tre?
Uten annet enn ruiner rundt meg, kan jeg ennå kalle meg forretningsmann?
Jeg burde tatt meg bedre av deg.
Du reddet livet mitt.
Jeg skylder deg så mye.
Vi trenger amerikansk finansiering.
Det er en mann, en viss oberst Derricks, -
- som kan gi oss en kontrakt.
Jeg viste ham et bilde av deg.
Han ba om å få møte deg.
Jeg har ikke overtalelsens kunst.
Men hvis du og noen andre geishaer-
- tok kimonoene på, og ble med oss, -
- kunne vi vise amerikanerne hvor gjestfritt landet kan være.
Gid jeg kunne, Nobu-san.
Men det er lenge siden.
Jeg tviler ikke-
- på at du fremdeles kunne smelte enhver manns hjerte.
Selv den mest motvillige.
Jeg er ikke vant til å tigge.
Men hvis du sier ja...
...ville Formannen og jeg bli svært takknemlige.
En dollar!
- Hva? - En dollar.
Ingen adgang
Formannen trengte meg.
Men jeg var ikke den geisha jeg en gang var.
Bli med inn, mama-san.
Vår skjulte verdens hemmeligheter var nå postkort til pikene hjemme.
Enhver prostituert med malt ansikt og silkekimono-
- kunne kalle seg geisha.
Jeg lette etter den eneste som kunne hjelpe.
Mameha.
Krigen sto skrevet i ansiktet hennes.
Alt ved henne, ikke bare hjemmet hennes, var redusert.
Da min stakkars Baron fylte lommene med steiner, -
- var jeg desperat.
Hva kunne jeg gjøre?
Jeg solgte kimonoene, byttet kammene mot rasjoner.
Først var det smertefullt, men jeg har funnet fred.
Nå har jeg en liten, men akseptabel leieinntekt.
Jeg vil ikke jakte på fortiden.
Det kunne gjøre deg godt.
- Hvordan? - Minne deg om at du med ett blikk-
- kunne få en mann som Baronen ned på kne.
Jeg beholdt én kimono.
Baronen ga meg den da han ble min danna.
Takk, Onei-san.
Si meg, hva vet vi om å underholde amerikanere?
Chiyo-chan! Er det deg?
Jeg har ingen rett til å be deg om tjenester.
Vet du hva? Nå røker jeg bare Chesterfield.
Jeg har lenge villet be om tilgivelse for okiyaen.
Vet du hvem de får meg til å synge?
- Du burde fått den. - Sinatra, Dinah Shore.
Hvis du kan klare å tilgi meg...
Hold opp, Sayuri.
Vil du høre sannheten?
Jeg vil heller spise sand enn å gå tilbake til alt det.
Så du er ikke sint på meg?
Ikke vær redd for meg, jenta mi.
Jeg har flere klienter enn jeg kan takle.
Du later til å føle deg bekvem med amerikanerne.
De er svin.
Hvem er obersten? Han lyder viktig.
Han kan godkjenne amerikansk finansiering-
- for Nobu og Formannen.
Er han villig til å betale oss amerikanske dollar?
Kontanter?
Ikke kast bort tiden min.
Tror du jeg er idiot?
Jeg vil ha 60 bokser Lucky Strike, -
- ellers handler jeg med sersjant MacPhee.
Jeg måtte bli geisha igjen.
Mor hadde åpnet okiyaen igjen, men pudderesken min var tom.
Kullstiftene var blitt til støv.
Men det var min eneste sjanse til å se Formannen igjen.
Ville han merke seg mine grove hender, den tynnslitte silken?
Ser du? Du er deg selv igjen.
Verden hadde forandret seg helt. Hadde han det?
Ville jeg endelig finne styrke til å fortelle ham om følelsene mine?
Når jeg ser på deg, er det som om krigen aldri hadde funnet sted.
Jeg er så glad for at Formannen er trygg.
Tilgi at jeg ber deg om dette.
Nei. Ingen ting jeg kan gjøre, er takk stor nok for din vennlighet.
- Jeg ville si deg... - Sayuri!
La meg presentere oberst Derricks.
Du er enda vakrere enn på bildet.
Min kollega, løytnant Hutchins.
Det er en ære.
Sayuri er en av Østens gåter, som jeg fortalte deg om.
En gåte du kanskje kan løse.
- Kan jeg ta et bilde? - Selvsagt. Oberst?
Ja, klart.
Fint.
Stå stille. Nydelig.
Hvem liker whiskey?
Her har vi en livlig en.
Formann, dere har ikke startet festen uten meg?
La meg presentere Gresskar.
Se hit!
Et øyeblikk.
Mine herrer!
- Lenge siden sist. - Godt å se deg.
Du ser fremdeles ut som en liten gutt.
Det er enormt! Som en elefant!
Bra for ham, ikke så bra for oss.
Kan vi holde dere med selskap?
- Gjerne. - Dette liker jeg.
Hjemme tar vi en rask dusj på kalde fliser, med lutsåpe.
Men her gjør dere alt til et ritual.
Kunsten er å gjøre vane til glede.
En sann geishas ord.
Har vi forretninger sammen, besøker vi dere kanskje en dag.
Jeg vil gjerne se USA.
Jeg vet et spill.
Det heter "Sannhet eller løgn".
Det spillet kan jeg. Vi kaller det "ekteskap".
Jeg mener det. Hør godt etter.
- Sayuri kan reglene. - Alle kvinner kan dem.
Hver person sier to ting. Den ene er sann, den andre løgn.
Hvis man gjetter riktig, må løgneren ta straffen.
Så det lønner seg å tape.
Akkurat.
Jeg begynner.
En dag i Sapporo, der jeg ble født, -
- fikk en fisker en fisk som snakket.
Den andre historien er sann.
Og jeg har ikke engang hørt den.
- Hvordan vet du det? - Du må drikke.
- Drukner jeg, er det din feil. - Det er din tur.
Jeg kan ikke måle meg med geishaer. Eksperter på bedrag.
Jeg er bare ekspert på én ting.
Sake.
Sayuri, den sanneste historie du vet.
En gang, da jeg var liten pike, -
- ved Sunagawa-elvens bredd, -
- var en flott fremmed så snill å kjøpe søt is til meg.
Jeg tror vi må slutte nå.
Drikker Gresskar mer, besvimer hun.
Det er en sann historie.
Jeg er lei for det.
Hva er etiketten?
Hva?
Hvis jeg ønsker å møte deg privat.
Tilgi meg, men det er ikke geishaenes skikk.
Ikke vær kokett. Hvis det er et spørsmål om pris...
Hvis det var en pris, ville du aldri ha råd til den.
Jeg så dere hviske sammen.
Dere har arrangert et stevnemøte?
- Hva lovet du ham? - Ditt selskap. Ikke mer.
Han lot til å vente mye!
Ville jeg ha en hore, hadde jeg leid en!
Hva mener du?
Tanken på deg med ham. Med en hvilken som helst mann.
Du ville vært død for meg!
Forstår du ikke at jeg vil ha deg selv?
Du har ødelagt meg.
Før vi møttes, var jeg en disiplinert mann.
Jeg burde ikke ha bedt deg komme.
Formannen var imot det.
Jeg burde ha hørt på ham.
Jeg må be deg om tilgivelse.
Jeg var dum som trodde at du ville selge meg.
Du har ingen avtale med obersten?
Ikke krenk meg igjen.
Undertegner han kontrakten vår, -
- blir jeg på ny en velstående mann.
Det er ingen ting jeg heller vil...
...enn å bli din danna.
Jeg skylder deg for mye.
- Jeg lar meg ikke avvise. - Vær så snill.
Vi er bundet til hverandre. Du føler det også.
Jeg mente ikke å villede deg.
Jeg liker ikke å bli fristet med ting-
- som jeg ikke kan få.
Jeg var dum som ga Nobu oppmerksomhet-
- da du presenterte meg for ham.
Du kan ikke avvise ham.
Husk at han reddet ditt liv.
Og derfor eier han det?
Jeg vet hvordan det er å prøve å klare seg uten en danna.
Jeg gjør hva som helst annet.
Leie ut rom? Tigge om mat?
Er det livet du vil ha?
Jeg vil ha et liv som er mitt!
Nobu har alltid vært god mot deg.
- Jeg vil ikke bare ha godhet. - Hva?
Hva mer kan vi vente oss, vi geishaer?
Du hadde følelser for Baronen?
Det tillot jeg meg aldri.
Ikke lyv for meg.
Man lærer med tiden.
Jeg vil ikke lære!
Vi blir ikke geishaer for å dyrke vår egen skjebne.
Vi blir det fordi vi ikke har noe valg.
Gresskar.
Hva er i veien?
Ingen ting. Jeg må be deg om en tjeneste.
Hva?
Klokken ni tar du Nobu med til bassenget i enden av hagen.
Ikke et minutt før, ikke et minutt etter.
Og ikke si til Nobu at jeg venter på ham der.
Er det en overraskelse?
Ja, det er en overraskelse.
Vent nå litt!
Vent!
Skal vi gjøre det, eller ikke?
Ja?
Formann.
Formann!
Hvordan kunne du?
Du vet ikke hva du har gjort!
Jo, det gjør jeg.
Jeg forstår ikke.
Hvorfor måtte du komme med Formannen?
Fordi jeg vet hva du føler for ham.
For lenge siden tok du noe fra meg.
Det eneste jeg noen gang virkelig har villet ha.
Nå vet du hvordan det føles.
Hjertet dør en langsom død.
Hvert håp faller, som løv.
Inntil det en dag ikke finnes mer.
Intet håp.
Intet er igjen.
Hun maler ansiktet for å skjule ansiktet.
Hennes øyne er dypt vann.
En geisha skal ikke ønske.
En geisha skal ikke føle.
Geishaen er den flyktige verdens kunstner.
Hun danser.
Hun synger.
Hun underholder deg.
Alt du ønsker deg.
Resten er skygger.
Resten er hemmelig.
Sayuri, skynd deg. De har ringt fra tehuset.
Du skal møte en veldig viktig klient i aften.
Hvem?
Det må være Nobu. Ja.
Han vil bli en av Osakas rikeste menn.
Han vil holde løftet sitt, -
- og endelig bli din danna.
Gi meg den.
Det er på tide.
Endelig skal jeg tjene på investeringen min.
Keiko, en dag blir du kanskje like heldig.
Ingen geisha kan håpe på mer.
La meg se.
Formann!
Hvor er Nobu-san?
Han kommer ikke.
Er det noe galt?
Han vet hva som hendte. Han er ikke en mann som tilgir.
Det som hendte på øya...
Du trenger ikke å forklare.
Men jeg har vanæret meg så dypt, hinsides all tilgivelse.
Nei. Det er jeg som trenger tilgivelse.
Jeg forstår ikke.
Hvis du bare hadde visst sannheten...
Sannheten?
For noen år siden-
- var jeg på vei til teateret.
Jeg så en liten pike som gråt ved Sunagawa.
Jeg stanset for å kjøpe et krus søt is til henne.
Visste du at piken var meg?
Undret du ikke på hvorfor Mameha tok deg inn?
Mameha kom til meg på grunn av deg.
Gid du hadde sagt det for lenge siden.
Hva kunne jeg gjort?
Jeg skylder Nobu mitt liv.
Derfor, -
- da jeg så at han hadde sjansen til lykke med deg, var jeg taus.
Men...
Jeg kan ikke lenger tie.
Jeg håper...
...det ikke er for sent.
Vær ikke redd for å se på meg, Chiyo.
Forstår du ikke?
Hvert skritt jeg har tatt-
- siden jeg var det barnet på broen, -
- har jeg tatt for å komme nærmere deg.
Man kan ikke si til solen "mer sol".
Eller til regnet "mindre regn".
For en mann kan en geisha bare være en halv hustru.
Vi er nattens hustruer.
Likevel, å møte godhet-
- etter så mye uvennlighet, -
- å forstå at en liten pike som hadde mer mot enn hun selv visste-
- skulle få sine bønner oppfylt...
Kan ikke det kalles lykke?
Tross alt, -
- dette er ikke erindringene til en keiserinne eller dronning.
Dette er erindringer av et annet slag.